![](https://www.theconservative.online/wp-content/uploads/2022/09/shutterstock_2141045295.jpg)
Обменният курс евро/долар (EURO/USD) през последните сесии продължава да бележи средносрочна негативна тенденция в полза на долара. Обменният курс EUR/USD се понижи от 1,14 в началото на годината до нива под паритета, каквито не бяхме виждали от двадесет години, което е важен дял и на психологическо ниво. Обменният курс EUR/USD на 25 август 2022 г. достигна 0,9985.
Паритетът EUR/USD е в центъра на вниманието на всички световни валутни пазари. Трябва да се върнем към периода на кризата на дотком (2000-2002 г.), за да видим подобни нива, когато по този повод обменният курс достигна исторически минимум от 0,82, а напрежението върху единната валута сега се дължи главно на енергийния натиск. Това е момент на несигурност за Европа както поради инфлацията, предизвикана от шокове в предлагането (поради цените на енергията), така и поради икономическата нестабилност, поради което диференциалът между курсовете на еврото и долара се увеличава (както е обяснено по-долу).
Техническият анализ показва, че нивата на подкрепа, които трябва да се наблюдават, са на паритета EURO/USD и около зоната на 0,98, докато при възходящите движения трябва да се наблюдават нивата на съпротива в зоната на 1,05.
Проблемът с тези равнища е свързан и с големия брой спекулативни позиции за засилване на „нетно дългия“ долар, макар те все още да не са достигнали прекомерни обеми. Малката вероятност за преодоляване на геополитическото напрежение и продължаващата несигурност относно повишаването на лихвените проценти не допринасят за нищо друго освен за долара като валута/безопасно убежище.
В не много дългата си реч на симпозиума за икономическа политика в Джаксън Хоул през 2022 г. „Преоценка на ограниченията пред икономиката и политиката“ президентът на Фед Джером Пауъл много точно повтори посланията си: „Възстановяването на стабилността на цените ще изисква време и широко използване на нашите инструменти за балансиране на търсенето и предлагането. Намаляването на инфлацията до 2% вероятно ще изисква период на растеж под тенденцията“. Пазарите не харесаха много тези изказвания, тъй като очакваха по-оптимистична нагласа, особено според леко подобряващите се данни, отчетени през юли. Тези интервенции срещу потреблението са оправдани от факта, че докато в случаите на инфлация, причинена от шокове в търсенето, рестриктивните парични политики (повишаване на лихвените проценти) имат почти незабавен ефект, то в настоящия случай, от друга страна, за да се понижат нивата на инфлация от предлагането, само повишаването на лихвените проценти не може да бъде достатъчно, а търсенето трябва да се приведе в съответствие с предлагането и единственият начин да се направи това е да се охлади самото търсене. В частност за Европа шокът от предлагането е още по-силно изразен, тъй като е напълно екзогенен, поради което повишаването на лихвените проценти от страна на ЕЦБ служи за контролиране на инфлационните очаквания срещу енергийния шок. Картината на ЕЦБ е по-сложна от стратегията на Фед за затягане, поради което в момент на волатилност и несигурност предимството на долара се подхранва.
В настоящата статия се прави опит да се обобщят причините и последиците от настоящия обменен курс на еврото спрямо щатския долар от макроикономическа гледна точка.
От началото на годината Европа е в центъра на икономическите и геополитическите въпроси, свързани с конфликта между Русия и Украйна. Зависимостта на Европа от руския газ, и по-специално на Германия, подчерта голямата разлика в доставките спрямо останалия свят, което доведе до рязко повишаване на цените на енергията и съответно до по-големи тежести за домакинствата и промишлеността. В обобщение, сегашната ситуация може да ни позволи само да предположим неизбежен сценарий на отрицателен растеж. Помислете например за макроданните, публикувани от Германия, в които се посочва първият месечен търговски дефицит от 1991 г. насам, дължащ се на високите разходи за внос и по-ниското търсене на износ.
От гледна точка на финансовите и валутните пазари тази ситуация предлага оперативен поглед върху препозиционирането на финансовите портфейли с оглед на вероятната европейска рецесия, която пазарите изглежда вече отчитат и която натежава върху тези спадове, силния и траен натиск на нормирането на газа и по-общо на повишаването на цените на суровините.
В ЕС този риск буди загриженост и се обмислят различни тактически и стратегически решения за борба с тези удари върху бизнеса и потребителите, тъй като се плаши от призрака на възможна стагфлация.
Шокът в предлагането, дължащ се на увеличаването на производствените разходи и на инфлацията, забавя растежа в Европа, като по този начин води до отслабване на еврото спрямо долара.
Що се отнася до състоянието на щатския долар, от друга страна, известно е, че американската икономика е по-автономна в областта на енергетиката и суровините, особено на природния газ. Ето защо, в условията на силно забавяне на световната икономика от началото на годината, дължащо се на рязкото нарастване на инфлацията, рестриктивната политика на централните банки и руско-украинския конфликт, който изглежда няма да спре лесно, загрижеността на инвеститорите ги подтиква да насочат интереса си към сигурната валута par excellence – щатския долар, натрупвайки ликвидност. Това обаче са само някои от причините, които оправдават поскъпването му, като всъщност дори особено рестриктивната парична политика на Фед, чието увеличение на лихвените проценти цели да контролира инфлацията възможно най-бързо, допринесе за увеличаване на разликата между долара и еврото.
Най-често задаваният въпрос сред експертите в бранша със сигурност е свързан с потенциалната сила на щатския долар. Никой не знае докъде ще стигне силата на щатската валута, но икономическите данни трябва да се анализират от време на време. В това отношение интересни ще бъдат данните за инфлацията и заетостта в САЩ, които ще помогнат да се определи интензивността и скоростта на последващите повишения на лихвите от страна на Фед.
Интервенциите на централните банки открояват различия в подхода към провеждането на паричната политика на Федералния резерв в сравнение с Европейската централна банка. Несъмнено целта на двете централни банки е да приложат всички тактики, с които разполагат, за да си върнат контрола върху инфлацията. В случая със САЩ само вероятно отслабване на икономическия растеж и спад на инфлацията биха могли да накарат Фед да смекчи рестриктивната си политика, но дотогава доларът трябва да запази тези високи нива.
Ако се съсредоточим върху слабостта на еврото, трябва да посочим някои ефекти от това състояние, като например положителния ефект, свързан с износа: при слаба валута може да се изнася по-лесно, което благоприятства конкурентоспособността на европейските дружества.
Единственият проблем очевидно остава инфлацията, чието нарастване може да погълне този положителен ефект от паричния обмен. В сравнение с разгледания досега обменен курс евро/долар трябва да се припомни, че през 2021 г. Съединените щати са представлявали за Италия например третия целеви пазар за износ на мода, аксесоари, механични изделия и селскостопански храни на стойност около 60 милиарда долара, но от друга страна, разбира се, вносът е по-скъп. Точно в този контекст се увеличават цените не само на американските високотехнологични продукти, но и на енергийните доставки. Помислете например за покупката на петрол, чиято цена за барел се изразява в долари, и отново, ако се замислим за алтернативите на доставките, хипотезите, които се разпространяват, са да се компенсира намаляването на доставките на руски газ с внос на втечнен газ от САЩ, като той се заплаща, разбира се, в долари.
В заключение, последиците от обменния курс на еврото към щатския долар се отразяват и на туристическия сектор, като например на туристическите обекти, настаняването и покупките на американците в Европа. Със сигурност се очертава предимство в полза на Европа, която с възобновяването на туристическите потоци сигнализира за икономически ползи за свързаните с тях индустрии.
Автор: Катя Франкито
The text was translated by an automatic system